Константин Величков
XXIII. Далече планината…

chitanka.info

Далече планината се белее;

към родний милий край умът лети,

де редом по полето сняг блести

и искри от белезнина пилее.

Край собата нажежена седят

баща ми, брат ми и сестри, роднини

и за студът, за тежките години

ил може би за мене хоратят.

Ще минат, думат, тия дни студени,

ще дойде пролетта и цветний май

и на раздялата ще туря край.

О, боже мой, сърцата ни, сломени

от толкоз горест, денят въжделени

ще видят ли над нас да възсияй?

Издание:

К. Величков. Съчинения в пет тома. Подбор и редакция: Илия Тодоров. Български писател, С. 1986

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.